Olemme perillä. Aloitetaanpa urakka.
Huhuu?
Kuka siellä?
Säikäytit minut puolikuoliaaksi, senkin kapinen otus.
Etsin vain vanhaa kaivoa. Tiedätkö sen?
Etkö aio kertoa?
Taikavarpu, taikavarpu, -
näytä minulle kaivon paikka!
Pysy kaukana minusta!
Arvatenkin olet Texasista tai Utahista. Jostain kuivasta ja karusta paikasta.
Olen kuullut vesivarvuista, mutta ne ovat järjettömiä.
- Nehän ovat vain tavallisia varpuja. - Se on taikavarpu.
Enkä halua sekonörttien tai heidän kissojensa väijyvän minua!
Se ei ole oikeastaan minun. Se on villiintynyt.
Vaikka ruokinkin sitä joka ilta, ja välillä se tuo ikkunalleni kuolleita otuksia.
Olen Pontiacista.
Michiganista. Jos muka etsin vettä, missä salainen kaivo sitten on?
Jos poljet liian kovaa, voit pudota sinne.
Näetkö?
Se on kuulemma niin syvä, että jos katsot pohjalta ylös, -
näet taivaan täynnä tähtiä keskellä päivää.
Ihme, että mummoni antoi teidän muuttaa. Hän omistaa Pinkin Palatsin.
- Hän ei vuokraa sitä lapsiperheille. - Mitä tarkoitat?
En saisi puhua siitä. Olen Wybie Lovat.
- Wybie? - Tulee Wybornesta.
Ei minun keksimäni. Entä sinun polttomerkkisi?
Ei minua polttomerkitty miksikään. Nimeni on Coraline.
- Caroline mikä? - Coraline. Coraline Jones.
Sitä ei ole tieteellisesti todistettu, mutta kuulin tavallisen nimen, kuten Carolinen, -
aiheuttavan tavallisia odotuksia ihmisestä.
Wyborne!
Taisin kuulla jonkun kutsuvan sinua, Wyborne.
- Mitä? En kuullut mitään. - Kuulin varmasti jotakin, -
"Vaikkuperna".
- Wyborne! - Mummo!
Oli mukava tavata michiganilainen vedenetsijä, -
mutta pane ensi kerralla hanskat.
- Miksi? - Koska tuo taikavarpusi -
on myrkkysumakkia.
Olin vähällä pudota kaivoon eilen, äiti.
Olisin kuollut.
Sepä mukavaa.
Voinko mennä ulos? On täydellinen sää puutarhanhoitoon.
Et, Coraline. Sateella on mutaista. Muta sotkee.
Mutta haluan kasvien kasvavan, kun ystäväni tulevat kylään.
- Emmekö me muuttaneet tänne siksi? - Jotain sinnepäin.
Sitten tapahtui se onnettomuus.
- Rekkaan törmäämisesi ei ollut vikani. - En väittänytkään niin.
Uskomatonta. Sinulle ja isälle maksetaan kasveista kirjoittamisesta, -
- muttette siedä multaa. - Coraline, minulla ei ole aikaa tähän.
Sinulla on vielä paljon purettavaa.
Kuulostaapa jännittävältä!
Joku poika jätti tämän kuistille.
"Hei, Jonesy. Katso, mitä löysin mummon arkusta.
Näyttääkö tutulta? Wybie."
Pikkuminä? Onpa outoa.
- Mikä hänen nimensä on? - Wybie.
Olen liian vanha leikkimään nukeilla.
Hei, isä. Miten kirjoitustyö sujuu?
Isä!
Hei, Coraline ja Coraline-nukke.
Tiedätkö, missä puutarhatyökalut ovat?
Siellähän sataa kaatamalla.
- Se on vain sadetta. - Mitä pomo sanoi?
"Älä yritäkään mennä pihalle, Coraline Jones!"
Sitten et tarvitse työkaluja.
Tämä talo on 150 vuotta vanha.
- Entä sitten? - Tutki sitä.
Mene muualle laskemaan kaikki ovet ja ikkunat. Kirjoita ne ylös.
Tee lista kaikesta sinisestä. Anna minun vain jatkaa töitäni.
KAKSITOISTA VUOTAVAA IKKUNAA
YKSI RUOSTEINEN VEDENLÄMMITIN
Ei...
ÄLÄ PAINA
ÄIDIN LUMISADEPALLOT OLOHUONEESEEN
DETROITIN ELÄINTARHA
Yksi tylsä ja sininen poika -
piinaavan tylsässä maalauksessa.
Neljä äärettömän tylsää ikkuna.
Ei enempää ovia.
Hyvä on, pikkuminä. Missä olet piilossa?
Hei, äiti. Mihin tämä ovi johtaa?
Olen todella kiireinen.
Se taitaa olla lukossa.
Kiltti!
Lopetatko piinaamiseni, jos teen tämän?
Hyvä on.
Tiiliä? En ymmärrä.
Se kai muurattiin umpeen, kun talo jaettiin asuntoihin.
Tosiaanko? Miksi ovi on noin pieni?
Meillä oli sopimus! Suu suppuun!
Et lukinnut sitä.
Pieni tytön tylleröiseni, olet niin kiva.
Kattilat sulle täynnä riisiä ja puurova.
- Mikset ikinä kokkaa, äiti? - Olemme jo puhuneet tästä.
Isäsi kokkaa, minä siivoan, ja sinä pysyt poissa jaloistamme.
Lupaan mennä ruokaostoksille heti, kun saamme kuvaston valmiiksi.
Maista lehtijuurikasta, tarvitset vihanneksia.
Limalta se minusta näyttää.
Joko syöt limaa tai menet sänkyyn. Saat päättää itse.
Yrittävätkö he myrkyttää minut?
CORAL1NE, HYVÄSTI Ettehän unohda minua?
Hyvää yötä, pikkuminä.
Jokin tuoksuu hyvältä.
Äiti? Mitä teet täällä keskellä yötä?
Ehdit juuri illalliselle, kulta.
Et ole äitini. Äidilläni ei ole...
Nappeja? Pidätkö niistä? Olen toinen äitisi.
Mene sanomaan toiselle isällesi, että illallinen on valmis.
Mene jo, hän on työhuoneessaan.
- Hei? - Hei, Coraline.
Tahdotko kuulla uuden kappaleeni?
- Isäni ei osaa soittaa pianoa. - Eikä hänen tarvitsekaan.
Tämä piano soittaa minua.
Laulua keksin Coralinestain
Hän on mukavin Kamuni ihanin
Hän on söpö lailla nappien kaikkien jotka silmissämme ovat roikkuen
Jotka silmillään ovat nähneet Coralineain
Kun hän saapuu tutkaillen Äiti ja minä emme tylsistytä häntä lain
Silmämme tutkailevat Coralineamme aina vain
Anteeksi, mutta hän käski sanoa ruoan olevan valmista.
Se, jolla on nälkä, nostakoon kätensä.
Kiitämme ja pyydämme siunaamaan äitimme kultaista kanan rintaa.
- Tämä kana on hyvää. - Taidat olla nälkäinen.
- Onko teillä kastiketta? - Sieltä saapuu kastikejuna.
Tahdotko toisen sämpylän? Hajuherneitä? Maissitikun?
Olen todella janoinen.
- Luonnollisesti. Mitä tahtoisit? - Mangopirtelön.
TERVETULOA KOTIIN!
- Kotiin? - Olemme odottaneet sinua, Coraline.
- Minuako? - Aivan. Ilman sinua täällä on erilaista.
- En tiennyt, että minulla on toinen äiti. - Kaikilla on, niin tietysti sinullakin.
- Todellako? - Kyllä. Kun olet syönyt, voisimme leikkiä.
Tarkoitatko jotain kuurupiilon tapaista?
Täydellistä! Kuurupiiloa sateessa.
Missä sateessa?
- Entä muta? - Rakastamme mutaa.
Mutakasvohoitoja, mutakylpyjä ja mutapiiraita.
- Se tekee hyvää ihottumalle. - Mistä tiesit, että...
Tahtoisin leikkiä, mutta minun pitää palata kotiin toisen äitini luokse.
Mutta minä olen toinen äitisi.
Tarkoitin toista toista äitiäni. Äitiä numero yksi.
- Minun pitäisi mennä nukkumaan. - Mene vain, se on valmiina sinua varten.
- Mutta... - Tulehan, unikeko.
Hei, Coraline. Heipä hei.
- Kuis panee, typykkä? - Hei.
- Miten menee, Coraline? - Missä talvivaatteesi ovat?
Voi jukran pujut! Kuinka parhaat peikkoni voivat?
En malta odottaa kesää. Tulettehan molemmat?
- Olemme täällä jo, Coraline. - Oregoniin kadonneina.
Muta.
Nähdään pian.
Ihottumani on poissa!
Se oli niin todentuntuista, äiti. Mutta sinä et ollut sinä, vaan toinen äitini.
Nappisilmätkö minulla oli? Coraline, näit vain unta kanan syönnistä.
- Ota edes vitamiinisi. - Sinäkin olit unessani, isä.
Sinulla oli radikaalit pyjamat ja oranssit varvastossut.
Oranssitko? Varvastossuni ovat siniset.
Voitko hakea minullekin hieman sitä taikamutaa?
Minulla on todella paha kirjoittajan ihottuma keskellä...
Jos oikea Charlie tahtoo sivunsa editoitua, hänen pitäisi kirjoittaa ne nopeasti.
Coraline, jospa kävisit alakerrassa.
Ne näyttelijättäret varmasti tahtovat kuulla unestasi.
Neiti Spink ja neiti Forcibleko? Sinähän sanoit, että he ovat latvasta lahoja.
Bobinsky. Bobinsky. Bobinsky.
BOBINSKY TUOLLA
Haloo? Postimme taisi sekoittua.
Jätänkö sen maahan, vai...
Salaisuus!
Kuuluisa hyppyhiirisirkus ei ole valmis, -
pikkutyttö.
Sirkus?
Toin nämä sinulle.
Uusia juustonäytteitä.
Ovelaa sekoittaa postit, jotta pääset kotiini katsomaan hiiskuja.
- Hiiskuja? - Hiiriä!
Anteeksi. Olen Coraline Jones.
Minä olen Ihmeellinen Bobinsky.
Voit kutsua minua herra B:ksi.
Ihmeellinen kyllä tiedän jo olevani.
Katsohan, Caroline, ongelma on... Uudet lauluni humppaavat.
Hyppyhiiret leikkivät kuitenkin vain huilujen tahdissa.
Kivaa, muttei kovin ihmeellistä.
Vaihdan siis voimakkaampaan juustoon, ja pian tapahtuu!
Otahan punajuuri. Voimistut.
Näkemisiin, Caroline.
Coraline.
Hei, Caroline!
- Odota! - Ei!
Hiiret pyysivät välittämään sinulle viestin.
- Hyppyhiiretkö? - Ne sanoivat:
"Älä kulje pienestä ovesta."
- Tiedätkö sellaista? - Se tapetin takana olevako?
Sehän on muurattu umpeen.
Pahoittelen. Ei mitään siis.
Joskus hiiret hieman erehtyvät.
Ne sanoivat nimesikin väärin. Ne sanoivat Coraline Carolinen sijaan.
Ei lainkaan Caroline! Kenties koulutan niitä liikaa.
EI VIHELTELYÄ TALOSSA
Lopettakaa kamala meuhkanne!
Kuinka hauska tavata, Caroline.
Tahdotko tulla sisään? Pelaamme korttia.
- Olen yhä Coraline, neiti Spink. - Miriam! Pane teekattila tulelle!
April, sinua taidetaan seurata.
Hän on uusi naapurimme, Miriam. Caroline.
Hän juo oolong-teetä.
Ei, hän varmaan ottaa mieluummin jasmiinia.
Ei, oolongia.
Jasmiinia siis.
Liikettä, pojat!
Ovatko nuo koirat oikeita?
Rakkaat, poistuneet enkelimme.
Emme raskineet erota niistä, joten täytätimme ne.
Tuossa on Hamish III.
Maistahan yksi.
Se on käsintehtyä toffeeta Brightonista. Maailman parasta.
Kolmas ja yhdeksäs. Neljäskin.
Ja Jock Nuorempi, Jock Vanhempi, Jockit III ja IV.
Jockin kolmas pikkuserkku.
Luen niistä sinulle, jos tahdot.
- Luet mistä? - Teelehdistäsi, kultaseni.
Ne kertovat minulle tulevaisuutesi. Juohan nyt.
Ei aivan kaikkea. Juuri noin. Anna se nyt minulle.
Voi, Caroline...
Olet hirvittävässä vaarassa.
Annahan kuppi tänne, April. Silmäsi ovat sokeutumassa.
Minun silmänikö? Olet sokea kuin lepakko.
Ei huolta, lapsonen.
Hyviä uutisia. Tulevaisuuteesi liittyy tumma, komea otus.
- Mikä? - Miriam, älä viitsi.
Pitelet sitä väärin. Näetkö? Vaara.
- Mitä näet? - Näen kovin kummallisen käden.
Minä näen kirahvin.
Kirahveja ei sada taivaalta, Miriam.
Herran tähden.
Mitä siis teen?
Älä pukeudu vihreisiin pukuhuoneessasi.
Hanki hurjan pitkät tikapuut.
Ole myös äärimmäisen varovainen.
Tulitko kertomaan meille jotain?
Enpä kai. Kiitos silti teestä.
- Heipä hei. - Näkemisiin.
Onko sinulle akkoja äidille?
Vaara?
Mahtavaa! Kylän väijyjä.
En väijynyt sinua. Me metsästämme etanoita.
Kuinka niin "me"?
Ei kissasi ole villi. Se on arkajalka.
Mitä? Se vain inhoaa tassujensa kastumista.
Arkajalka.
Siitä nukesta. Sinäkö teit siitä minun näköisen?
En. Löysin sen sellaisena.
Se on isoäitiäkin vanhempi. Varmaan tämän talon ikäinen.
Älä viitsi. Siniset hiukset. Kumisaappaani ja sadetakkini?
Katso etanuutta.
Olet aivan kuin he.
Tarkoitin vanhempiani. Hekään eivät kuuntele minua.
Voisitko?
En ole koskaan ollut Pinkissä palatsissa.
- Et ole tosissasi. - Isoäitini tappaisi minut.
Hän pitää sitä vaarallisena tai jotain.
- Vaarallisena? - Hänellä oli kaksoissisar.
- Entä sitten? - Hän katosi, kun he olivat pieniä.
Isoäitini sanoi, että hänet varastettiin.
Varastettiin?
- Mitä mieltä sinä olet? - En tiedä. Ehkä hän vain karkasi.
Wyborne!
- Minun on mentävä. - Odota hetki.
- Tervetuloa takaisin, kultaseni. - Hei.
Oli oikein huomaavaista lähettää minulle tämä juusto.
Juusto? Hiiren syötti.
Hakisitko isäsi? Hän on varmaan nälkäinen kuin susi.
- Tarkoitatko toista isääni? - Parempaa isääsi. Hän on puutarhassa.
Mutta vanhemmillani ei ole aikaa hoitaa puutarhaa.
Mene nyt.
Hei.
Rakastan puutarhaasi!
Meidän puutarhaamme, Coraline.
Älkää kutittako minua!
Tytär pulassa.
Lopettakaa kutitus, lohikäärmeleuat.
Hän sanoi, että on päivällinen on valmis... Aamiainen, ruokaa.
Hyppää kyytiin. Haluan näyttää sinulle jotain.
- En voi uskoa, että teit tuon. - Äitisi sanoi, että pitäisit siitä.
Hän tuntee sinut kuin omat taskunsa.
- Hyvää. - Rakastan päivällis-aamiaisruokaa.
Herra Bobinsky kutsui sinut katsomaan hyppyhiiriä päivällisen jälkeen.
Ihanko totta? Kaikkitietävä Wybie sanoi, että ne ovat vain herra B:n mielikuvitusta.
- Tiesin, että hän on väärässä. - Tässä maailmassa kaikki on totta.
Siivoamme isäsi kanssa pöydän, niin voit mennä ystäväsi kanssa yläkertaan.
Ystäväni?
Hienoa. Toinen Wybie.
Hei, Vaikkuperna.
Haloo?
Ajattelin, että pitäisit hänestä enemmän, jos hän ei puhuisi, joten korjasin hänet.
- Eikö hän puhu laisinkaan? - Ei.
- Pidän siitä. - Menkää pitämään hauskaa.
Olet ihmeen hilpeä, vaikket pysty puhumaan.
Ei kai se sattunut, kun hän...
Siistiä!
Voi sinua!
Hyvä nainen ja herra, silmienne ja korvienne iloksi, -
ja sydämienne jyskyttämiseksi, -
minä, Sergei Alexander Bobinsky, -
esittelen teille hämmästyttävän, -
ällistyttävän ja ihmeellisen -
hyppyhiirisirkuksen!
CORALINE
Nimeni!
Tämä on upeaa, Wybie!
Tuo oli mahtavaa!
Kiitos erittäin paljon, hyvä nainen ja herra.
Rakastimme sitä, herra B. Se oli todella...
- Ihmeellistä! - Olet tervetullut koska tahansa.
Sinä ja myös hyvä ystäväsi tässä.
Näkemisiin, Coraline.
Siellä oli eläinten muotoisia kurpitsoja ja lohikäärmeleukoja.
Ja yläkerrassa näin oikean hiirisirkuksen.
Ei kuviteltua, niin kuin talossamme asuvan hullun esitys.
- Oletko varma, ettet tule mukaan? - Rauhoitu. He rakastavat uutta kuvastoa.
Ainakin minun kappaleitani.
En sanonut häntä hulluksi. Hän on juoppo.
Me näemme myöhemmin, hupsu uneksija.
Isä! En ole enää viisivuotias.
PRESIDENTIN SYNTYMÄPÄIVÄPIRSKEET KAIKKI KOULUPUVUT PUOLEEN HINTAAN
Annan kuningaskuntani hevosesta!
- Pane ne takaisin. - Mutta äiti, -
koko koulu pukeutuu tylsiin harmaisiin vaatteisiin. Kenelläkään ei ole tällaisia.
Pane ne takaisin.
- Toinen äitini ostaisi nämä. - Ehkä hänen pitäisi ostaa kaikki vaatteesi.
Miltä luulet olevan toisessa asunnossa?
En tiedä. Ei ainakaan Jonesin perheenä esiintyviä.
Miksi sitten lukitsit oven?
Löysin sieltä rotankakkaa ja ajattelin, että tuntisit olosi turvallisemmaksi.
Ne ovat hyppyhiiriä, eivätkä unet ole vaarallisia.
Se on hauskinta, mitä minulle on tapahtunut muuttomme jälkeen.
- Koulu voi olla hauskaa. - Niissä typerissä koulupuvuissa? Tuskin.
Yritin ainakin.
Haluaisitko lounaaksi sinappia, ketsuppia ja salsakastiketta?
Lasketko leikkiä?
Pakko mennä ruokakauppaan muutenkin. Isäsi suunnittelee jotain erikoista.
- Kuvottavaa. - Haluatko tulla mukaan?
- Voit ostaa itsellesi jotain. - Kuten hansikkaat?
Coraline, jos asiat sujuvat hyvin, lupaan korvata tämän.
Niinhän sinä aina sanot.
En viivy kauan.
Minäpä saatan viipyä.
Tiesin sen olevan totta.
"Rakkain Coraline, neiti Spink ja neiti Forcible kutsuivat -
sinut alakertaan lounaan jälkeen.
Toivottavasti pidät uudesta puvustasi. Rakkaudella, äiti."
Wybiellä on samanlainen kissa kotona.
Ei se hiljainen Wybie, vaan se, joka puhuu koko ajan.
Olet varmaankin se toinen kissa.
En ole mikään toinen. Olen minä.
Sinulla ei ole nappisilmiä, mutta jos olet sama kissa, kuinka osaat puhua?
Osaanpahan vain.
- Kissat eivät puhu kotona. - Eivätkö? - Eivät.
Tunnut olevan ekspertti näissä asioissa.
Minähän olenkin pelkkä "arkajalka".
Tule takaisin. Anteeksi, että nimittelin sinua.
- Miten pääsit tänne? - Olen käynyt täällä jo tovin.
Pelaamme erästä peliä.
Hän vihaa kissoja ja yrittää pitää minut pois täältä, -
muttei onnistu, tietenkään. Kuljen oman mieleni mukaan.
- Vihaako toinen äiti kissoja? - Toisin kuin kukaan muu tuntemani äiti.
Mitä tarkoitat? Hänhän on mahtava.
Luulet varmaankin tätä maailmaa täydelliseksi, mutta olet väärässä.
Toinen Wybie sanoi niin.
- Pötypuhetta. Hän ei voi puhua. - Ehkei sinulle.
Meillä kissoilla onkin paljon terävämmät aistit kuin ihmisillä.
Näemme ja haistamme...
Kuulin jotain. Aivan...
Hei, Wybie.
Hänhän on melkein alasti!
Seireeninä olen minä seitsemän meren
sydänten särkijänä poukamien
Jos uimaan nyt lähdet tämän länkisäären kanssa
niin saatan sydämesi varastaa
Voi luoja.
Voit laineita lyödä ja johtaa näin harhaan
Jumalattarena joudun minä poveni täyttämään
toteuttaakseni tämän miellyttävän näyn
Varokaahan tuota vanhaa tuhtia näkinkenkää
mielistänne se karkottakaa
- Olen paljon ravinteikkaampi - Ja haisetkin myös
- Henkiolentoko se siellä - Olet kateesta vihreänä
- Tämä lumoava merenneito - Tämä Venuksen ilmentymä
Kyydit seiloreille tarjoaa...
- En voi katsoa. - Valmiina uhraamaan, Miriam?
Henkemme teatterille, April.
Miten ihmeellinen ihminen onkaan! Niin jalo ajattelussaan!
Loputtomat luonnonlahjat.
Muodossaan, liikkeessään. Ilmaisussaan ihailtava!
Kuin enkeli liihottelemassa.
Käsityskyvyltään kuin jumala!
Maailman kauneus!
Eläimien esikuva!
- Hei. - Oliko ihanaa, kulta?
Kyllä vain. Minut nostettiin ylös penkistäni.
Spink ja Forcible olivat valeasuissa.
Samassa lensinkin jo ilman halki, ja se oli kuin taikuutta.
Pidäthän täällä olostasi, Coraline?
Öitä, Wybie.
Voisit jäädä tänne lopullisesti, jos haluat.
- Oikeasti? - Toki. Laulamme ja leikimme, -
ja äitisi kokkaa mieliruokiasi.
Yksi pieni juttu pitää tehdä.
- Mikä? - Se on yllätys.
Sinulle, pikku nukkemme.
Musta on perinteikäs.
Vai pidätkö enemmän pinkistä, kirkkaanpunaisesta tai vihreänkeltaisesta?
Voisin tulla kateelliseksi.
Ei ikinä! Silmiini ei ommella mitään nappeja!
- Kyllä vain, jos haluat jäädä tänne. - Niin terävä, ettet tunne...
No niin. Se on sinun päätettävissäsi, kulta.
- Haluamme vain sinun parastasi. - Menen nukkumaan. Nyt heti!
- Nukkumaan? - Ennen päivällistä?
Olen todella väsynyt.
Minun täytyy vain nukkua hieman.
Niinpä tietysti, kulta. Tulenko peittelemään sinut?
Ei kiitos. Olet jo tehnyt niin paljon.
Eipä kestä. Enkä ole...
Emme ole yhtään huolissamme, kulta.
Pian näet asiat meidän tavallamme.
Mikä on, Coraline? Etkö halua leikkiä?
Haluan halia naamaasi!
Ryhdistäydy, sotilas.
Missä nappisi ovat, tyttö?
- Haluat varmasti jäädä. - Menen kotiin tänään, robotit, -
enkä koskaan palaa.
Nuku, nuku nyt.
- "Yksi pieni juttu pitää tehdä. - Niin terävä, ettet tunne mitään.
Pian näet asiat meidän tavallamme."
Äiti ja isä!
Luoja.
Olenko yhä täällä?
Sinä siellä!
Missä toinen äiti on? Haluan kotiin.
Kaikki on taas hyvin, kunhan äitisi elpyy.
Hänen voimansa on meidän voimamme.
- En saa puhua, kun äiti ei ole paikalla. - Siinä tapauksessa etsin toisen Wybien.
Ei kannata. Äiti ei pitänyt siitä, että hän näytti surulliselta.
Mitä kuvittelet tekeväsi?
Lähden täältä.
Jokin on vialla. Eikö vanhan kaivon pitänyt olla täällä?
Täällä ei ole mitään.
Täällä on tämän maailman tyhjä osa.
Äiti teki vain sen, mistä tiesi sinun pitävän.
Miksi? Miksi hän haluaa minut?
Uskon hänen vain haluavan jonkun, jota rakastaa.
Jonkun, joka ei ole hän.
Tai sitten hän vain haluaa jotain syötävää.
Syödä? Naurettavaa. Eivät äidit syö lapsia.
Enpä tiedä. Miltä sinä maistut?
Kuinka voi kävellä pois jostakin ja silti palata sinne?
- Kävelimme maailman ympäri. - Pieni maailma.
Odota.
Lopeta! Se on yksi hyppyhiiristä!
En yleensä pidä rotista muutenkaan, -
mutta tällä kertaa hälytyskelloni soivat.
Hyvä kissa.
Sanotaan, että uljainkin sielu voidaan tuhota rakkaudella.
Tietenkään suklaa ei tee pahaa koskaan. Kelpaako?
Ne ovat kaakaokuoriaisia Sansibarista.
Haluan takaisin -
oikean äitini ja isäni luokse.
Päästä minut pois täältä.
- Noinko puhut äidillesi? - Sinä et ole äitini.
Pyydä heti anteeksi, Coraline!
En!
Lasken kolmeen.
Yksi.
Kaksi.
Kolme!
Mitä oikein teet?
Tuo sattuu!
Pääset pois sitten, kun osaat olla rakastava tytär.
Kuka siellä?
Hys! Vanha akka voi kuunnella.
Tarkoitatko toista äitiä?
Keitä olette?
Emme muista nimiämme, -
mutta muistan oikean äitini.
- Miksi olette täällä? - Vanha akka...
Hän vakoili elämäämme pienen nuken silmien läpi.
Hän näki, ettemme olleet onnellisia.
- Hän houkutteli meidät pois aarteiden... - Herkkujen ja leikkien avulla.
- Saimme kaiken haluamamme. - Halusimme aina vain lisää.
Annoimme hänen ommella napit.
- Hän sanoi rakastavansa meitä. - Silti hän telkesi meidät tänne.
Ja söi meiltä elämämme.
Ei hän voi pitää minua pimeydessä ikuisesti.
Ei ainakaan, jos haluaa saada elämäni.
Hänen voittamisensa on ainoa mahdollisuuteni.
Jos voitat, -
voisit ehkä löytää silmämme.
- Onko hän ottanut nekin? - Otti ja piilotti ne.
Löydä silmämme, niin sielumme vapautuvat.
Minä yritän.
Wybie?
Hänkö tämän teki sinulle?
Toivottavasti tuo tuntuu...
- Coraline? Sinäkö siellä? - Mennään!
Coraline!
Tule! Hän satuttaa sinua.
Coraline! Kuinka julkeat olla tottelematta äitiäsi.
Olen kotona!
Onko täällä ketään?
Huhuu!
Oikea isä?
Oikea äiti?
Äidin ruokakassi!
Vähän iljettävää.
Minulla oli teitä kauhea ikävä...
Se Wybie, joka puhuu.
Aivan. Se sinulle antamani vanha nukke...
Mummoni on tosi vihainen. Se oli hänen siskonsa nukke.
- Hänen, joka katosi. - Varastit sen nuken!
Se näytti ihan sinulta ja...
Ensin se näytti eräältä tytöltä, sitten Huck Finn Juniorilta, -
sen jälkeen Rasavillit-mimmiltä nauhoineen ja letteineen sekä...
Mummon kadonneelta sisarelta.
Taisin tavata hänet. Tule.
Minun ei oikeastaan olisi lupa...
Tyttö on tuolla.
Voitko avata sen?
En ikimaailmassa, eikä se auttaisi mitään.
Ilman silmiään hän ei voi lähteä. Ei mikään niistä haamuista.
- Minun pitäisi saada se nukke. - Hankkiudun siitä ilomielin eroon.
Missä piileskelet, pikku hirviö?
- Oletko puhunut mummon kanssa? - Nukke on hänen vakoojansa.
Se tarkkailee ja selvittää, mikä jonkun elämässä mättää.
- Onko nukke mummoni vakooja? - Ei, vaan toisen äidin.
Hänen maailmassaan kaikki on paremmin. Ruoka, puutarha ja -
naapurit, mutta se on pelkkä ansa.
Minua taidetaan kutsua, Jonesy.
Etkö usko? Kysy vaikka kissalta.
Kissalta? Kerron mummolle, ettet löytänyt nukkea.
- Et kuuntele minua! - Koska sinä olet pöpi!
- Senkin hyypiö! - Pöpi!
Sinä pöhköpää annoit sen nuken!
Äiti! Isä!
Vastaa nyt, isä.
Olen juuri myllertämässä puutarhaa, mutta jätä viesti, niin soitan takaisin.
Minne olette menneet?
Eikö siivet yleensä tehdä kuolleille?
Varaudun vain valmiiksi. Angus on ollut huonompaan päin.
- April, etkö ole valmistautumassa? - Emme saakaan kyytiä, Miriam.
Caroline sanoo vanhempiensa haihtuneen jäljettömiin.
Mitä? Olemme odottaneet kuukausia niitä lippuja.
- Kaipa me voisimme kävellä. - Ontuvilla jaloillasiko?
Teatteriin on pitkä matka.
Niin, kadonneet vanhempasi.
Tiedämme tarkalleen, mitä tarvitset.
Miriam, haepa... Hyvä.
Mitä antiikinaikainen karkki auttaa?
Ole hyvä, mussukka.
- Mihin sitä käytetään? - Siitä voi olla apua.
Ne ovat hyviä pahoihin asioihin.
Eikä. Hyviä kadonneisiin asioihin.
- Pahoihin asioihin, Miriam. - Kadonneisiin, April.
- Pahoihinpa. - Kadonneisiinpa.
- Pahoihin, pahoihin. - Kadonneisiin, kadonneisiin.
Hyvää yötä, äiti.
Hyvää yötä, isä.
Hei. Miten pääsit tänne?
Tiedätkö, missä äiti ja isä ovat?
Äiti! Isä!
AUTA MEITÄ
Miten tämä tapahtui?
Hän on vienyt heidät.
Äiti ja isä eivät taida palata.
Eivät omin voimin.
On vain yksi keino.
Tiedäthän kulkevasi suoraan hänen ansaansa?
Minun täytyy palata.
He ovat minun vanhempani.
Haasta hänet. Hän ei pelaa reilusti, mutta ei voi kieltäytyäkään.
Hän on lääpällään peleihin.
Selvä.
- Coraline? - Äiti?
- Sinä tulit hakemaan meitä! - Äiti!
Miksi sinä kultapieni minulta karkaisit?
- Missä vanhempani ovat? - En tiedä entisistä vanhemmistasi.
Ehkä he kyllästyivät sinuun ja lähtivät Ranskaan.
- Eihän, vaan sinä varastit heidät! - Älä kiukuttele, Coraline.
Istuhan aloillesi.
- Miksei teillä ole omaa avainta? - On vain yksi avain.
Kurpitsat kaipaavat hoivaa, eivätkö sinustakin, armas?
Lits ja läts, kurpitsa mäsäks.
Äiti? Isä?
Minne hän piilotti teidät?
Aamupalan aika.
Pysy vahvana, Coraline.
Miksi emme pelaisi peliä?
- Tiedän, että pidät niistä. - Kaikki pitävät peleistä.
Minkälainen peli se olisi?
Tutkimista ja etsimistä.
Mitä haluaisit etsiä, Coraline?
- Oikeat vanhempani. - Liian helppoa.
Ja aavelasten silmät.
Entä jos et löydä niitä?
Jos häviän, pysyn luonasi ikuisesti ja annan sinun rakastaa minua.
Ja annan sinun ommella napit silmiini.
Entä jos jotenkin onnistut voittamaan tämän pelin?
Päästät minut ja kaikki muut pois.
Oikeat vanhempani, kuolleet lapset ja kaikki, jotka ovat loukussa täällä.
- Sovittu. - Ei ennen kuin annat minulle vihjeen.
Hyvä on.
Jokaisessa kolmessa ihmeessä, jotka tein sinulle, -
aaveen silmä on kadoksissa aivan näkyvillä.
Entä vanhempani?
Selvä, älä kerro.
Sovittu.
Mitä hän tarkoittaa "ihmeillä"?
Ei!
Lopettakaa!
Miksi varastaa tämä?
Sen on oltava tuo.
Anteeksi.
Anteeksi, äiti pakotti tähän.
En halua vahingoittaa sinua.
Ota se!
Onneksi olkoon, löysit minut.
Mutta kaksi silmää on vieläkin kadoksissa.
Älä huolehdi, löydän ne kyllä.
Helmi.
Varas! Anna se takaisin!
- Varas! - Lopettakaa!
Lopettakaa!
Pidä kiirettä, hänen seittinsä on purkautumassa.
Wybie.
En pelkää, paha noita!
Hei, galoobooshka.
Olen Coraline.
Tätäkö sinä etsit?
Kyllä.
Luuletko pelin voittamisen olevan hyvä asia?
Menet vain kotiin, olet tylsistynyt ja laiminlyöty.
Niin kuin aina. Jää meidän luoksemme.
Kuuntelemme sinua ja nauramme kanssasi.
Jos pysyt täällä, voit saada mitä ikinä haluat.
Ikuisesti.
- Et taida tajuta. - En ymmärrä.
Et tietenkään ymmärrä. Olet vain kopio oikeasta herra B:stä.
En edes sitäkään enää.
Ei!
Voi luoja. Hävisin pelin, hävisin kaiken.
Olen varmaankin maininnut, etten pidä rotista.
Luulen, että olet sanonut jotain tuollaista.
Näytti siltä, että tarvitset tätä.
Kiitos.
Menen sisään. Minun on vielä löydettävä vanhempani.
Tule, nopeasti!
Tulit takaisin.
Ja toit syöpäläisen mukanasi.
Ei, minä...
Toin ystävän.
Tiedäthän, että rakastan sinua.
Sinulla on todella kummallinen tapa näyttää se.
Missä ne aaveiden silmät ovat?
Odota. Emme ole vielä lopettaneet, vai olemmeko?
Ilmeisesti emme.
Sinunhan on vielä löydettävä vanhempasi.
Ikävää, ettei sinulla ole enää tätä.
Ajattele viisaasti. Vaikka voittaisitkin, hän ei anna koskaan sinun lähteä!
Tiedän jo, minne olet heidät piilottanut.
Hyvä on. Tuo heidät sitten esiin.
He ovat tuon oven takana.
Ovatkohan?
Tuolla.
Äiti. Isä.
Anna mennä. Avaa se. Siellä he kuitenkin ovat.
Olet väärässä, Coraline. He eivät ole siellä.
Nyt jäätkin tänne ikuisiksi ajoiksi.
Enkä jää!
Ei!
Senkin hirveä huijari!
Ei! Missä sinä olet?
Senkin itsekäs ipana!
Uskallatko uhmata äitiäsi?
Auttakaa sulkemaan se!
Älä jätä minua!
Kuolen ilman sinua!
- Coraline, olemme kotona. - Äiti! Isä! Minulla oli teitä niin ikävä!
Ikävä? Voi ei, olet rikkonut lempilumisadepalloni.
- En ole. Se varmaan hajosi, kun pakenitte. - Ja olet loukannut polvesi.
Coraline, pyysin sinua laskemaan ikkunat, en konttaamaan niistä läpi.
- Mutta... - Siistiydyhän.
- Menemme tänään ulos. - Meillä on paljon juhlittavaa.
Puhutteko puutarhakuvastostanne?
Tietenkin, mistäpä muustakaan?
Mutta katso tuota lunta vaatteissasi!
Coraline, mikä sinuun on mennyt?
- Tilaammeko tulppaaneja? - Mihin?
- Puutarhajuhliin. - En yhtään tiedä, mistä puhut.
Isä! Äiti, miten on kutsujen laita?
- Älä unohda kutsuja. - Herra Bobinskykin?
Herra B ei ole juoppo, hän vain on originelli.
Hyvää yötä, Coraline.
Hei taas.
Oletko vielä vihainen?
Olen todella pahoillani, että heitin sinut toisen äitini päälle.
En keksinyt mitään muutakaan.
Luulen, että nyt on aika, vai mitä?
Vapauttaa heidät.
Teit hyväksemme hienon teon.
Olen iloinen, että se on vihdoinkin ohi.
Meidän kohdaltamme se on ollutta ja mennyttä.
- Entä minä? - Olet suuressa vaarassa, tyttö!
Kuinka? Lukitsin oven.
Kyse on avaimesta. Niitä on vain yksi, ja vanha akka kyllä löytää sen.
Ei se kaikki ole täysin kurjaa.
Olet elossa. Elät yhä.
Minun on piilotettava tämä jonnekin, mistä hän ei koskaan...
Pois tieltä.
Pieni tytön tylleröiseni, olet niin kiva.
Kattilat sulle täynnä riisiä ja puurova.
Saat paljon suukkoja -
ja paljon halauksia.
Koskaan et saa voileipiä -
joissa on paljon matoja rumia.
Olen todella pahoillani, etten uskonut sinua näissä pahisjutuissa.
- Miksi muutit mielesi? - Isoäiti näytti minulle erään kuvan -
sen jälkeen, kun olin sanonut sinua pöpiksi.
Kuvassa hän on siskonsa kanssa ennen tämän katoamista.
- Kiltti aavetyttö. - Wyborne! Tule kotiin!
Voihan nenä. Mitä oikein kerron hänelle?
Tuo hänet huomenna meille. Voimme kertoa yhdessä.
Voimmeko?
Oikeastaan olen iloinen, että päätit väijyä minua.
En minä sitä keksinyt.
Kiitos avustanne, neiti Spink ja neiti Forcible.
Katso, April. Pinkit paukut!
Itse asiassa se on pelkkää limonadia. Kuinka Angus voi?
Paljon paremmin, kultaseni, mutta ei hän voi loputtomiin väistellä siipiään.
- Röyhtäisyn vuoro. - Charlie!
Anteeksi vain, mutta se pizza oli herkullista.
- Kylmää juotavaa? - Toki. Hienoa.
Olit oikeassa, Coraline, minä todellakin vihaan multaa!
Mutta tulppaanit ovat kauniita.
Kiitos, äiti.
On se mahdollista.
Kuinka hiirulaiset voivat, herra B?
Ne kertoivat minulle sinun olevan pelastaja.
Kunhan ne ovat valmiit, ne haluaisivat pitää sinulle erikoisnäytöksen kiitokseksi.
Wyborne, tunnen tien.
- Kasvoin täällä. - Tervetuloa, neiti Lovat!
Hyvää päivää.
Olen Coraline Jones, ja minulla on teille paljon kerrottavaa.
- Saisinko siihen tilkan giniä? - Toki.